Uoči sastanak Ministarskog saveta Energetske zajednice u četvrtak, 17. decembra Janez Kopač, direktor Sekretarijata EZ nabrojao je niz prekršaja koje, po njegovom mišljenju u energetici pravi Srbija, ali i pokazao da nije baš u toku sa onim što se dešava i radi u gasnom, naftnom i elektro sektoru. Uz to, mnoge njegove primedbe, najblaže rečeno, nisu dobronamerne.
Najavljujući sastanak Ministarskog saveta Energetske zajednice u četvrtak, 17. decembra Janez Kopač, direktor Sekretarijata EZ nabrojao je u intervjuu za agenciju Beta niz prekršaja koje je, po njegovom mišljenju napravila Srbija.
Osim optužbi na račun gasnog sektora, koje ponavlja već godinama Kopač je, neke ocene dao paušalno, pokazujući da baš nije upoznat sa činjenicama u energetskom sektoru Srbije.
Kopač je, naime, rekao da će u četvrtak Ministarski savet razmotriti kršenje pravila EZ od strane Srbije zbog toga što nije razdvojila delatnosti operatora gasa Yugorosgaz transporta. On je za Betu rekao da je to „ozbiljan slučaj kršenja energetskog prava EZ i da Yugorosgaz transport, zavisno preduzeće Srbijagasa, nije sertifikovan u skladu sa Trećim paketom”.
Čudno je da Kopač, koji nije od juče već oko deceniju na funkciji direktora Sekretarijata EZ ne zna da Preduzeće za izgradnju gasovodnih sistema, transport i promet prirodnog gasa Yugorosgaz a.d. Beograd nije zavisno preduzeće Javnog preduzeća Srbijagas. Odnosno, da je Srbijagas samo jedan, manjinski akcionar u Yugorosgazu.
Kopač je, takođe, rekao da „postupak u vezi s razdvajanjem Srbijagasa nije na dnevnom redu ovog Ministarskog sveta, ali da još nije završen, a tiče se Drugog energetskog paketa koji nije primenjen u celini” i ponovo je iskoristio priliku da zapreti da će „ukoliko Srbija ne preduzme mere za razdvajanje delatnosti po Trećem energetskom paketu, Sekretarijat pokrenuti nov postupak protiv Srbije”.
Insistiranje na konkurenciji Srbijagasu
„Odvajanjem delatnosti dobija se nezavisan operator mreže, koji omoguje pristup bilo kojem korisniku, trgovcu, snabdevaču. Bez toga nema konkurencije na srpskom i regionalnom tržištu gasa”, rekao je Kopač ističući da „Srbijagas blokira pristup konkurenciji na ulaznoj tački u srpski prenosni gasni sistem iz Mađarske kod Horgoša”.
To da će gasovod kojim sada iz Mađarske gas stiže u Srbiju biti slobodan za transit drugim korisnicima, trgovcima i snabdevačima predstavnici Srbijagasa najavljivali su do sada više puta, precizirajući da će se to dogoditi kada profunkcioniše gasna konekcija sa Bugarskom kod Zaječara. Konkretno, kada bude obezbeđen transit gasa koji će stizati kroz Balkanski tok. Srpski magistralni gasovod od bugarske do mađarske granice već je povezan na bugarski cevovod. Preostalo je, dakle, da Bugari završe svoj gasovod od turske do srpske granice i da poteče gas.
Treba reći i to da je to preduslov da se u Srbiji otvori i berza gasa, koja je, takođe, već najavljivana.
Stare optužbe protiv Balkanskog toka
Zanimljivo je da Kopač opet ponavlja da Sekretarijat EZ ima značajne primedbe i na regulatroni okvir gasovoda Balkanski tok kroz Srbiju, jer odluka regulatora (Agencije za energetiku Republike Srbije – AERS) o izuzeću tog projekta od glavnih principa Trećeg paketa o slobodnom pristu, regulisanju tarifa i razdvajaju delatnosti, nije uvažila mišljenje Sekretarijata.
Ovu priču Kopač ponavlja konstantno iako je Sekretarijat EZ početkom prošle godine dao pozitivno mišljenje o Rešenju AERS o izuzeću izgradnje ovog magistralnog gasovoda (u javnosti nazivanom turski ili balkanski tok) iz obavezne primene propisa Trećeg energetskog paketa.
Sada Kopač tvrdi da mišljenje Sekretarijata nije prihvaćeno ni u delu o dugoročnom izuzetom kapacitetu, monopolskom položaju akcionara Gastransa i razdvajanju u Srbijagasu, a najvažnije, da Srbija nije uvela nikakve preventivne mere protiv budućeg monopolskog udela obeju akcionara na domaćem tržištu.
Na ovakve Kopačeve primedbe još 7. februara 2019. godine na sednici Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku Skupštine Srbije odgovorio je tadašnji ministar rudarstva i energetike Aleksandar Antić rekavši: „Turski tok se ne razvija u Srbiji, već se gradi magistralni gasovod od granice sa Bugarskom do granice sa Mađarskom, kao deo srpskog gasno-transportnog sistema. Projekat se u Srbiji razvija u skladu sa Zakonom o energetici, koji je usklađen sa evropskim zakonodavstvom, odnosno ključnim evropskim direktivama. Kompanije koje razvijaju taj projekat su se obratile AERS sa ozbiljnim elaboratom o finansijskim, tehničkim, energetskim i drugim elementima, na osnovu koga su tražile izuzeće od pojedinih odredbi Trećeg energetskog paketa. AERS je 1. oktobra 2018. godine donela Odluku kojom je odobrila izuzeće i, u skladu sa Zakonom o energetici, uputila Odluku na mišljenje Sekretarijatu EZ. Direktor Sekretarijata EZ je vrhunski profesionalno pristupio sagledavanju tog projekta i Sekretarijat je dostavio suštinski pozitivno Mišljenje, uz određene predloge, primedbe, sugestije i uslove koji treba, pre svega, da unaprede konkurenciju. To je uobičajena praksa. Ni jedan proces izuzeća nije prošao bez uslova. Poslednji primer je TAP, koji je dobio veći broj uslova“.
Dakle, Mišljenje Sekretarijata Energetske Zajednice o Odluci AERS-a, kojom je odobreno izuzeće za magistralni gasovod od granice sa Bugarskom do granice sa Mađarskom,nije negativno.
Miliji mu trgovci od potrošača
A zanimljivo je i to da se Kopač toliko zalaže za konkurenciju, dakle, za interes trgovaca gasom, ali ne i za bolju poziciju potrošača. Jer, javna je tajna da se u Srbiji cenom energenata, ne samo gasa već i električne energije, čuva socijalna sigurnost potrošača iz kategorije domaćinstva. Na primeru struje, kada je otvoreno tržište i za široku potrošnju i za potrošače na visokom naponu neki trgovci su uspeli da EPS-u preotmu kupce damping cenama. EPS se, međutim, brzo snašao u ovim cenovnim igrama i povratio primat. Mali potrošači trgovcima, međutim, nisu zanimljivi pa je baš director Sekretarijata EZ često ponavljao da struja u Srbiji treba da poskupi kako bi se tržište otvorile. Očigledno je, ovakvim izjavama navija za trgovce, ne za građane.
Mađarski gasovod
Kopačeva neobaveštenost ili, možda, želja vidi se i iz njegove izjave: „Ako Mađarska odustane od izgradnje produžetka Balkanskog toka, srpski potrošači će platiti velike ambicije nekog drugog, bez ikakve koristi za Srbiju”.
Naime, iako je Mašarska članica EU, čudno je da čovek na takvoj funkciji kakvu ima Kopač ne zna da je Nadzorni odbor mađarskog operatora gasovoda FGSZ odobrio je 26. juna ove godine plan za investiranje u izgradnju gasovoda do Srbije sa godišnjim kapacitetom od šest milijardi kubnih metara. Prema tom dokument, kapacitet južnog kraka gasovoda – koji je na granici sa Srbijom – mora da se dostigne do oktobra 2021. godine.
NIS više ne proizvodi mazut
Kopač je za Betu, takođe, rekao da Srbija godinama izbegava realizaciju direktive o maksimalnom udelu sumpora u mazutu.
„Naftnoj industriji Srbije (NIS) je tako dozvoljeno, da proizvodnjom zagadjuje vazduh širom Srbije, daleko preko dozvoljenih granica”, rekao je Kopač.
Ova izjava je još jedan primer njegove neobaveštenosti jer, 18. novembra NIS je svečano obeležio početka rada postrojenja Duboka prerada, ključnog projekta druge faze modernizacije Rafinerije nafte u Pančevu. Start Duboke prerade donosi brojne ekološke koristi, pre svega prestanak proizvodnje mazuta sa visokim sadržajem sumpora i smanjenje emisija gasova i praškastih materija u vazduh. Konkretno, sada rafinerija ispušta znatno manje prašine i štetnih čestica – čak 98 odsto manje količine sumpor-dioksida i sumpornih jedinjenja nego što je bio slučaj ranije.
EMS bez osnova na tapetu
Direktor Sekretarijata EZ, takođe, tvrdi da je Elektromreža Srbije kao operator električne mreže sertifikovana od strane AERS, „ali suprotno mišljenju Sekretarijata EZ koji smatra da razdvajanje nadležnosti unutar Vlade Srbije nije uredno organizovano”.
I na ovu primedbu je još februara prošle godine odgovorio tadašnji resorni ministar Antić: „Kada je u pitanju sertifikacija EMS koja je u skladu sa Zakonom o energetici, Sekretarijat EZ je pokrenuo pitanje ponovnog razmatranja sertifikata koji je donela AERS rešenjem o sertifikaciji. Savet AERS je, u skladu sa Zakonom o energetici, ocenio da ne postoje razlozi za ponovno otvaranje tog pitanja. Nastao je problem u nerazumevanju sa Sekretarijatom EZ i činjenici da je ustavno-pravni poredak Republike Srbije regulisan propisima koje Vlada, Narodna skupština i ministarstva moraju da poštuju. Zakonom o ministarstvima predviđeno je da je MRE nadležno za javna preduzeća koja se bave proizvodnjom elektične energije/gasa, a Ministarstvo privrede je nadležno za javna preduzeća koja se bave prenosom energije/gasa.“
Još rano za aukcije zelene struje
Srbija, nastavio je Kopač, ni danas nema aukcije za podršku obnovljivim izvorima energije, iako bi taj mnogo jeftiniji način podržavanja tih investicija morao biti deo zakonodavstva Srbije već godinama.
„Sekretarijat je napisao nacrt amandmana na zakon u junu 2017. godine za sve članice EZ i svi su bili zahvalni i usvojili su odgovarajuće zakonske promene, jedino Srbija i Kosovo su ignorisali tu svoju obavezu”, rekao je Kopač.
Mada Srbija kasni sa novom uredbom o fid-in tarifama i najavljivanom ali još ne pokrenutom aukcijskom prodajom električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora energije treba reći i to da je i sa samim podsticajima za OIE krenula kasnije od mnogih evropskih zemalja, pogotvo od članica EU.
To je, uostalom, Kopaču već spomenutog februara 2019. godine rekao tadašnji minister energetike Antić: „Srbija će preći na novi mehanizam aukcija, koji se još uvek ne primenjuje, ili se primenjuje samo u pojedinim zemljama EU. Države koje primenjuju mehanizam aukcija, sve OIE koje su izgradile, izgradile su uz pomoć fid-in tarife. Nemačka je izgradila postrojenja za proizvodnju 103 618 MW električne energije iz obnovljivih izvora pomoću fid-in tarife. Od toga, vetroelektrane proizvode 50 000 MW električne energije, a solarni parkovi 40 874 MW. Srbija pokreće zamajac za proizvodnju električne energije mehanizmom fid-in tarifa, a sistem aukcija, prerano primenjen, ne bi dao rezultate. Republika Srbija će vrlo pažljivo procenjivati svoje interese, uz uvažavanje preporuka Sekretarijata EnZ, kako ne bi došla u situaciju da kupuje električnu energiju od proizvođača koji su postrojenja izgradili uz pomoć mehanizma fid-in tarife“.
Kampanja protiv uglja
Veliki problem Srbije je, kako naglašava Kopač „nerazumna podrška uglju”.
To da se direktor Sekretarijata EZ svesrdno zalaže za gašenje termoelektrana na ugalj, ne vodeći računa hoće li bez njih zemlje kojima obezbeđuju električnu energiju iz domaće proizvodnje izgubiti energetsku sigurnost i bezbednost, hoće li uopšte moći da kupuju uvoznu struju poznato je. Jer, pored Srbije na tapetu su mu i Bosna i Hercegovina i Republika Srpska. I njima, uporno, preti sankcijama.
Kopač je, kako piše Beta, izjavio da je „predsednik (Aleksandar) Vučić potpisao Sofijsku deklaraciju koja predviđa potpunu dekarbonizaciju (ukidanje korišćenja uglja) do 2050. godine, ali mesec dana kasnije najavio je izgradnju termoelektrane na ugalj, Kostolac 3”.
Ovde je Kopač opet pokazao da baš ne prati šta se dešava u zemljama članicama Energetske zajednice.
Jer, izgradnja TE Kostolac B3 započeta je pre tri godine, 20. novembra 2017. godine.
Takse za CO2
Po Kopačevom mišljenju Srbija bi, u skladu sa Sofijskom deklaracijom morala odmah uvesti cenu emisija ugljen-dioksida.
U regionu to je, kako je rekao, za sad uradila samo Crna Gora, a EU sledeće godine uvodi graničnu taksu za emisije ugljen-dioksida i „tada će biti jasno ko sledi evropsku politiku, a ko ne”.
I, da opet citiramo prošlogodišnji odgovor Antića Kopaču u Skupštini Srbije: „Srbija, kao ni druge članice EZ, nema nikakve obaveze vezano za kupone i plaćanje penala za emisije ugljen-dioksida, koje predviđa Direktiva o trgovanju emisijama CO2. To je regulativa EU, koju će Srbija preuzeti i primeniti kada postane država članica EU. Ni u tom trenutku to neće biti obaveza koja se preuzima po automatizmu, već je to deo obaveza koje su predmet pregovora. Jedan broj država članica EU je izuzet iz obavezne primene, za koju su predviđene i vremenske i finansijske derogacije”.
Govoreći o ovim taksama EU na CO2 Kopač je izgleda zaboravio da je i sam ranije, ove godine, govorio o tome da Energetska zajednica predlaže da se taksa postepeno uvede, i da sva sredstva tako prikupljena ostanu u zemljama regiona, kako bi se obezbedila pravedna tranzicija za regione u kojima je privreda zasnovana na uglju, koji će biti najveći gubitnici.
Da je oporezivanje emisija na nacionalnom nivou, po ugledu na Sistem za trgovanje emisijama EU (EU ETS) najbolje rešenje za oporezivanje emisija ugljen-dioksida u EZ, zaključak je i studije o opcijama za oporezivanje emisija CO2. Ovo rešenje je, takođe, bolje od uvođenja prekogranične takse na emisije CO2 (carbon border adjustment mechanism), koji je predviđen Evropskim zelenim planom i mogao bi da se odnosi na sve proizvode koji u EU dolaze iz zemalja koje nemaju porez na CO2, gde spade i Srbija.
Uz to, u petak ujutru lideri EU su se dogovarali i o tome da Brisle pomogne članicama oko tranzicije od uglja. Balkanske zemlje koje nisu u EU, kao ni Srbija, ne mogu da računaju na takvu vrstu pomoći, a ako im EU uvede kaznenu taksu zbog CO2 na robu biće to još jedna prepreka u smanjenju razlika bogatih i siromašnih evropskih zemalja.
Ako je Energetska zajednica formirana da bi se zemljama koje su u čekaonici za EU pomoglo da svoj energetski sektor usklade sa zakonodavstvom EU, ali ne na svoju štetu onda je ovakvo Kopačevo ponašanje u najmanju ruku čudno.
Jer, mnoge zemlje su zbog raznoraznih geopolitičkih razloga od 2000. godine po skraćenoj proceduri postale članice EU, a nisu uradile ovo što se konstantno zahteva od Srbije. Zato se nameće pitanje: u čijem interesu radi direktor Sekretarijata Energetske zajednice?
Izvor; Energija Balkana